- Marie... - Vad gör du här?
Det var henne de letade efter.
Gamlingen från StB visade upp en bild på henne.
TIDIGARE
För två dagar sen blev vi båda påkörda av en bil.
Viktor har försvunnit.
Det har inte slagit er att han kanske försvann avsiktligt?
- Var är passen? - Vems pass?
- Var hittade du det? - Bredvid ditt.
I min kollegas kassaskåp.
Så hon bör känna till vad som hände med honom.
Skala är alltså agent?
- Därför fråntogs jag ärendet. - Va?
Hallå? Vem är det?
Alexandra är död.
Här finns hela tiden risken att nån följer efter en.
Du måste i vilket fall härifrån.
Blanda er inte i, för ni lär ångra er.
Jag ger er nåt som vidgar ert perspektiv.
Titta noga. Det är er chef.
Våra gamla muggar.
Hur gammal var du? Fem? Sex?
När du ville retas sa du att H: et stod för "häxa", inte Hanka.
Och du sa att M: et stod för mähä.
Mähäet Marie.
Ta passen och åk till flygplatsen.
Var inget mähä
Har jag inte alltid varit det?
Efter tolv år får jag veta att Viktor praktiskt taget var gift innan.
Vem vet vad mer han har glömt att berätta.
Visste du?
Hur skulle jag ha kunnat veta?
Men det förvånar mig inte.
Jag hittade det här bland hans saker.
Och jag var dum nog att tro att vi kom tillbaka för min skull.
Herregud...
Det är en passersedel till den ryska militärbasen i Ralsko.
Jag vet.
Han sa till mig att han skulle besöka nån i Mimoň.
En före detta kollega, tror jag.
- Och vad skulle han med den här till? - Det är det jag vill ta reda på.
- Tänker du åka dit, menar du? - Ja.
Är du inte klok?
Du ska åka raka vägen till flygplatsen och London.
Snoka inte runt här.
Då är det väl ingen idé att jag ber om att få låna bilen?
Förlåt.
Åk bara.
Åk, om du så gärna vill bli gripen.
Jana kommer med bebisen i morgon.
Du kunde inte ha valt ett bättre tillfälle.
Hanka...
Det är jag.
Viktor?
- Hej. - Hej. Vart önskar ni åka?
Till Ústí. Första klass.
Vlasti?
Jag gjorde en smörgås till dig.
Du måste äta nåt.
- Varför? - Ät nu.
- Vad spelar det för roll? - Sluta nu, ät.
Vänta...
Såja.
Sådär ja, lugnt och försiktigt.
Ska jag ringa efter ambulans?
Nej, det är bättre nu.
Ring inte.
De har redan skickat hem mig från sjukhuset en gång.
Vi vet bägge varför.
Och nu är du rädd för att bli ensam, inte sant?
Och jag...
Jag har tillbringat hela livet instängd i den här lägenheten, ensam.
Václav, jag måste be dig om en sak.
- Kan det inte vänta? - Jag tror inte det.
Titta här.
Varför har du fått mig att framstå som en idiot?
Skala. Där.
Va?
Var hittade du det här?
Du arbetade på barnhemmet.
Han bodde där som barn, och du var hans föreståndare.
Varför sa du inget?
Varför klippte de bort dig på bilden som finns i dossiern?
- Vad handlar det här om? - Var fick du tag på det?!
Från Patera, som tilldelades Skala. Ursäktar du?
Du har känt Skala sen han var barn. Ni har känt varandra i alla år.
Hur kan du inte bry dig om vad som har hänt med honom?
Du vet kanske vad som har hänt?
Vlasti?
Vlasti!
Kom.
- Har du henne? - Ja.
Jag ringer efter ambulans.
Václav, jag har bilen här. Tiden det tar för ambulansen...
Försiktigt, Vlasti...
- Kan jag slå mig ner här? - Varsågod.
Vi är snart framme hos mormor.
Ni kunde ha lämnat väskan. Jag kan hålla ett öga på den.
Tack.
- Jag måste nog snart gå igen. - Jag vet hur det är.
Det kan vara ett Vernamchiffer.
Varje bokstav flyttas fram eller bak enligt ett slumpmässigt nummer.
Det innebär att bokstäverna ersätts med slumpmässiga bokstäver.
Slumpmässiga? Men den där texten är begriplig.
Ja, det mesta är bara utfyllnad. Bara vissa bokstäver ska läsas.
- Okej. Så hur knäckte du det? - Det har jag inte gjort.
Det är det jag försöker säga.
Vernamchiffer går inte att knäcka.
Det är allmänt accepterat sen 1949.
Det kan också vara en signal...
...som bestämts på förhand, alltså inte ett chiffer.
Så fort mottagaren får brevet vet han vad som förväntas.
Hur kan vi då vara säkra på att det är chiffrerat?
Det kan vi inte vara.
Det är kanske bara ett brev.
Jag hoppas att jag kan räkna med din...
Om hon får veta att jag hjälper dig kan jag hälsa hem.
Hjälper mig?
Du hjälper dig själv.
Det är du som vill härifrån, och jag kan hjälpa dig.
Så tänk inte på den där kvinnan.
Ursäkta mig.
Var ligger Pragborgen?
Ge mig fotot, Honza. Och släpp det här nu.
Jag ber dig.
Först vill jag att du berättar vad som egentligen försiggår.
Varför inte bara släppa det?
Låt det vara.
Det är vad alla i det här landet gör. De släpper allt, även hemskheter.
Jag har alltid trott att du avskydde det lika mycket som jag.
Men jag hade visst fel.
Vad gör du här?
Hoppa in.
Jag är brittisk diplomat.
Jag har full immunitet.
Inser ni konsekvenserna av detta?
Det är inte sant...
Vad sysslar din man med?
Min man undervisar i ryska.
- I skolan. - I skolan?
Inget dåligt jobb. Jag skulle gärna göra det.
Men...
...förra året drabbades området av översvämningar -
- och vi skickades hit för att bygga dammar.
I år, med alla byggen...
Jag har blåsor över hela händerna.
Men skit samma, snart är vi hemma.
Hemma.
Sluta snacka så mycket!
Jag känner mig hemma här.
Ge honom den här.
Kan ni släppa av mig här?
Här är det inte möjligt. Längre fram.
Längre fram.
Jag trodde att ni tillhörde den stora ligan nu.
- Nej, det är väl du som gör det? - Syftar ni på bilen?
Nej, jag provkör den åt en vän.
Säkert.
Även jag har en vän som behöver hjälp med en sak.
Räkna med mig. Utan er hjälp vet jag inte var jag vore i dag.
Där du är nu, med ena foten på kåken.
Min vän behöver en Benz.
Eller en Tatra, eller Volga. Ett stort åk.
Men den måste vara svart. Han vill spela höjdare.
- Det är obegripligt, jag vet. - Jag fattar.
Och han är mån om priset, så gör mig en tjänst -
- och kolla upp alla svarta bilar som har krockat på sistone.
Så har han nåt att välja på.
Och om ägaren inte vill sälja?
Det vill han, tro mig.
Men den ska ha krockat nyligen.
Och om jag hittar en i en annan färg? Den kan enkelt lackas om.
Nej, ingen omlackering. Det ska vara ett original.
Okidoki.
Det var allt.
Okej.
"Okidoki"...
Tack.
Följ med.
Mitt namn är Susanne Clayton.
Jag är brittisk diplomat och kräver att bli frisläppt.
Män sägs ha högre smärtgräns, men hanterar smärtan sämre.
Medan kvinnor känner mer smärta, men hanterar den bättre.
Vem vet.
Ska vi undersöka saken?
Men en sak vet jag.
Kvinnor är inte lämpade för arbete inom säkerhetstjänsten.
De må kunna offra sig själva, men de förmår inte offra andra.
Det är alltså sant.
Bolsjevikerna älskar vackra tal.
Bolsjevikerna?
Då så, låt oss tala.
Var är Viktor Skala?
Och vad var hans uppgift här?
Är ni inte kloka? Tänker ni droga mig?
- LSD? Tiopental? - Så ni är bekant med det?
Ja, på papperet. Vi använder inte droger.
Officiellt.
Nej, principiellt.
Det handlar inte om teknik, utan om värderingar.
Har det inte slagit er...
...att det kanske är ni som inte har behörigheten -
- medan andra kanske har det?
Mina fingrar har krympt.
Vår agent... Det är väl lite av en provokation.
"Provokation!"
Vad gör bolsjeviker med provokatörer?
Ni kastar dem i fängelse!
Bulleribång!
Inte ni, personligen. Tjeckoslovakerna.
Är "provokativ" ens ett ord? Det låter så konstigt...
...som "hund"... Lyssna inte på mig, tack!
Vår fängslade agent...
...blir en strålande martyr.
Och BBC älskar martyrer!
De slukar dem till frukost och skiter ut en massa strålande PR.
Medan hela världen ser på.
Alla vet vad han heter.
Och när kommunismen rämnar...
...kommer den nya regimen att behöva en och annan martyr.
Tjecker tycker om martyrer.
Och var är han nu?
Var gömmer sig Viktor Skala?
Var är er agent? Var är han?
Det är en hemlis...
Jag gömde honom.
Det var en så säker plats, men så försvann han bara...
Han gick upp i rök, poff!
En liten gumma råka' svälja en fluga
Varför hon svalde vet jag ej
Kanske hon dör, ånej
En liten gumma råka' svälja en spindel
som dingla' och dangla' tills damen fick svindel
En martyr...
Den jäveln.
Kontrollera utsidan.
Jag la ut nätet, men det gav inte mycket.
- Flora är de enda med ett flådigt åk. - Som är krockskadat?
Hur krockskadat? Var?
Framtill. Strålkastare, blinker, de har satt in ny vindruta...
Det märkliga är att ägaren bad om att få tillbaka de skadade delarna.
Av försäkringsskäl, tydligen. Det är första gången jag hör det.
Vem står som ägare?
- Vad sa du? - Vem står som ägare?
Nån idiot.
FLORAS VERKSTAD
Ursäkta, har ni bokat tid?
Nej, men kan ni hjälp mig? Startmotorn strular.
Det löser ni på momangen.
- Okej, öppna huven. - Tack.
Får jag ta en titt på finåket?
- Bara utifrån. Den är låst. - Visst. Tackar.
Det var tändstiftet.
- Det blir 200. - 200?
Här kommer man inte billigt undan. Jag vet inte om jag har så mycket.
Då har ni problem.
Nej, ni har problem.
Jag skulle gissa att även jobbet med Volgan är svart?
Inget namn, inga papper.
Vem tillhör den?
- Han sa aldrig sitt namn. - Han hade väl ett ansikte?
Ett normalt ansikte...
- Var har ni registreringsskyltarna? - Han tog dem med sig.
Tog han dem med sig?
Okej.
Ni når mig på antingen det här numret...
...eller det här.
Så fort han hör av sig ringer ni.
Så är saken ur världen, okej?
- Förstått? - Ja.
Och tack för tändstiftet.
Svara för fan, syster...
Mår ni bra? Är ni skadad?
Smith.
Kan ni komma in ett slag? Vi behöver talas vid.
Var har du varit? Vad har hänt?
Det kvittar.
Vi behöver prata om Gerald.
- Hördu! Vad gör du? - Hej.
- Vad fan gör du med bilen?! - Jones, vid serviceavdelningen.
Jag har inte beställt service.
Det är en obligatorisk genomgång. Service, rengöring...
Så att den inte hamnar på nån tjeckoslovakisk verkstad -
- där risken finns att de installerar nåt.
Okej, men nu räcker det.
- Jag ska bara skaka mattorna... - Nej, det räcker. Gå härifrån.
Susanne?
Skicka hem den. Be om en fullständig analys.
Ni önskar lämna in ett klagomål till utrikesdepartementet?
Vi bör visa att vi inte accepterar den här sortens tillvägagångssätt.
Enda åtgärden jag förväntar mig av de tjeckoslovakiska myndigheterna -
- är att ni blir utslängd ur landet.
Jag tror att...
Ni kan i vilket fall inte fullfölja ert uppdrag.
Vilket jag redan har låtit er överordnade förstå.
- Snälla, låt mig... - Nej.
Politik handlar om taktfullhet.
Vi lever i en omvälvande tid.
Och omvälvningens form kommer att till stor del bero på -
- vår relation till Sovjetunionen och deras allierade.
Ni kommer att lämna Tjeckoslovakien inom 24 timmar.
- Sir, låt mig... - Det var allt, tack.
Berg.
Det är jag, från Floraverkstaden.
Han är här.
Jag bad er ringa när han hört av sig, och inte när han var där.
Han dök bara upp.
Håll kvar honom.
Hur då?
Han åkte precis! Ni måste ha kört om varandra.
Här är registreringsnumret.
Alltid nåt... Fan!
Den där kvinnan snokade runt här.
Det här är riskabelt.
Och eftersom jag tvingades ge hälften till föraren...
...borde ni skjuta till lite mer.
Pengar, menar jag.
Jag rekommenderar er att göra det.
Vad försöker ni med? Ni är insyltad upp till öronen.
Ni är knappast i stånd att bedriva utpressning mot nån.
Ni har fått er andel.
Och om det inte räcker kan vi lösa det här på annat vis.
Är det förstått?
Nej, jag kör henne. Jag ser till att hon hinner.
- De sa att jag... - Missförstod ni mig?
Det är ingen fara, låt honom köra.
Ni lär inte tro mig, men jag beklagar det här.
Faktiskt.
Kvinnor är inte lämpade för den här sortens arbete.
Vad ska biträdande kulturattachén hitta på nu, efter en sån tabbe?
Östeuropaspecialister är det gott om.
Tjeckoslovakien tillhör Centraleuropa.
Jo, de vill ju gärna tro det.
Ni tror att när kommunismen faller så blir allting annorlunda.
Blir det inte det, då?
Nej. Ingenting kommer att förändras.
- Vi bekämpade aldrig kommunismen. - Vad bekämpade vi, då?
Ryssland. Och Ryssland förblir på sin plats.
Ryssland är inte redo för förändring.
- De lever kvar i det förgångna. - Nej.
De är bättre förberedda än ni tror. Bättre förberedda än vi, rentav.
Hej.
- Hej. - Nåt nytt?
Nej, ingenting.
Allt är som vanligt.
Har du dossiern?
Jag vill lämna tillbaka den i morgon.
Honza?
- Har du den inte med dig? - Nej.
Vad fan...
- Jag sa ju för fan åt dig... - Hör på.
Ta med den i morgon, okej?
- Det skulle ta en dag, sa du. - Jag vet.
Du skulle kolla nåt och...
Ska vi gå nånstans?
- Vi? - Ja, varför inte?
Skulle inte vår relation vara hemlig?
Alla hemligheter kommer förr eller senare ut.
Vi får hoppas att det bästa inte var hemlighetsmakeriet, då.
Får jag låna telefonen?
Vlach, ja?
Det är Honza. Är du hemma?
Jag behöver prata med dig. Det är viktigt.
- Kom över. - Okej.
Ska du redan åka?
Jag behöver göra en grej.
Men jag kommer tillbaka.
Jag sover här.
Om jag får.
Ska vi dra ut när vi är klara här?
Varsågod.
Tack.
Inser du hur mycket tvätt jag har?
Tvätten sköter tvättmaskinen.
Det glömde jag. Tur att jag har dig.
Där är hon.
Jag har registreringsnumret, Václav.
Till bilen som körde på Skala.
Jag kollar upp det i morgon, och därefter vet vi.
Du är ur tjänst.
Jag har vänner där. Det går att komma runt det.
Har du berättat för nån?
Nej. Jag väntar på att du ska berätta.
Eller så låter jag saken vara, men då vill jag först veta sanningen.
Vad som hände och vilka som ligger bakom.
Tror du att jag är dum i huvudet?
Du hittar på en historia om att ärendet ska skötas inofficiellt -
- men biträdande ordföranden hade aldrig hört talas om Skala.
Vet du vad jag tror, Václav?
Att du själv drog i trådarna.
Men så sa engelsmannen för mycket -
- när han bekräftade att Skala jobbade för dem.
Då kunde du inte låta mig fortsätta.
"Det stinker om det", sa du. Och det gör det, inte sant?
"Några andra tar över." Men ingen har tagit över.
Du la bara ner det.
Så att ingen kommer åt Skala via dig.
Hur länge har du jobbat för britterna?
Tror du att jag tänker ange dig? Jag försöker för fan att hjälpa dig!
Men då måste du berätta för mig.
Inser du skiten du sitter i?
Lyssnar du ens på mig?
Du bad väl om ett järn när du var här senast?
Jag kör.
Du har vänner, sa du.
Om de stoppar dig, kan du ringa dem.
Jag beklagar, Honza.
Det viktiga är att de inte avslöjar dig.
Annars kan vi bara hoppas att den här regimen faller -
- innan de hinner bura in dig.
Det är nog grannen.
Översättning: Joakim Troué www.sdimedia.com